EN COMEDY-SPECIAL FRA NETFLIX
Takk, alle sammen.
Tusen takk.
Jada!
En venn ble gravid med noen på Tinder.
Ikke sant? Det er det jeg mener!
Hvem blir gravid via Tinder?
Det er fremtiden, folkens.
Husker du da du var liten og du tenkte på fremtiden?
Hvordan den kom til å bli?
Du tok feil.
Dere tok feil, alle sammen.
Jeg trodde det skulle bli som Star Trek.
Ikke romfartsaspektet, men alt det andre.
Alt kom til å være rent, alle kom til å være smarte, elegante.
Niks.
Vet dere hvorfor? Fordi fattige hvite folk ble med oss.
Og de blir gravide via apper.
Hvem blir gravid med noen på Tinder?
Forresten, hvem gidder å bli gravide?
Det holder, dere. Det er uoriginalt.
Barn er søppel.
Hvis du har barn, så mener jeg selvsagt dem også.
De er helt ubrukelige. Det vet dere.
Du har sett dem på sitt verste.
Har du sett en unge løpe rundt, bli andpusten, og så prøve å drikke vann?
De får det ikke til.
Se på dem neste gang. Se hvordan de feiler.
De kommer inn slik:
"Seriøst, du er 15.
Hva feiler det deg? Pust med nesa, din idiot."
Og de er manisk-depressive, de skriker.
Jeg fløy til Tampa forleden.
Og jeg hadde tenkt å sove hele turen.
Så kom det en jævla toåring og satte seg foran meg. "Faen."
Ingen liker det.
Ingen, når de ser en toåring, sier: "Ja!" Alle sier: "Pokker."
"Ja, dette kommer til å ødelegge turen." Men nei.
Han var engel, en jævla engel. Sov hele veien. Ufattelig.
Og da vi landet, vekket moren ham.
"Casper." Det var det han het.
Hvit unge. Selvfølgelig.
Selvsagt var det en hvit unge. "Casper. Våkn opp."
Så våkner Casper og sier:
"Nei! Jeg vil ikke!"
Man tenker: "Kompis, vi er fremme. Det er bra.
Hater du Tampa?"
Jeg er på nippet av å sterilisere meg. Jeg sverger.
Jeg tenker på det hele tida.
Var det lettere å bli det, hadde jeg gjort det.
Hvis de solgte dem på 7-Eleven, hadde jeg kjøpt fem.
Vennene mine er imot det. "Ikke gjør det.
Er du gal? Hva om du vil ha barn en dag?"
Og jeg sier: "Hvilken dag?
Når kommer denne dagen? Jeg har hatet barn siden jeg var fem."
Samme det, hvis jeg ombestemmer meg etterpå,
kan jeg jo bare adoptere.
Jeg skjønner ikke hvorfor det ikke er lov.
Hva er galt med adopsjon? Hvorfor starte fra bunnen
når det finnes flinke, erfarne spillere tilgjengelig?
Skjønner?
Jeg kjenner noen som er super-imot adopsjon.
Kjenner du noen slike? "Aldri i livet."
Jeg har en slik kompis. "Min unge må ha mine gener.
Hundre prosent, samme hva, må komme fra meg."
"Hva? Er du kongelig? Hva snakker du om?"
Dette er ikke Game of Thrones. Bare finn noen å bry deg om.
Dessuten, dine gener? Faren din forlot familien sin.
Du fullførte ikke utdannelsen. Og du er kort. Og skalla.
Du har fæle gener.
Hvis du bryr deg om genene, ikke viderefør dem.
Du er ikke lege. Du vil ikke savnes.
Ingenting i veien med adopsjon. Med adopsjon kan du handle før du kjøper.
Det er jo smart, sant?
La oss si at jeg hadde et biologisk barn, Eller du.
Og la oss for argumentets skyld si at han kom ut med tenna på tørk.
To ganger så store som vanlig... Snurre Sprett-størrelse, liksom.
Det er ikke spikeren i kista.
Ingen i verden kommer til å si: "Jeg vil ikke dette mer."
Da er man et monster. Men ingen drømmer om det heller.
Ingen tenker: "Når jeg får barn,
skal jeg lære ham å spise pizza nedenfra for å unngå dem.
Hvis det blåser må vi holde ham, ellers flyr han av gårde."
Hos fotografen sier man: "Smil med lukket munn.
Jævla hestetann-unge. Ødelegger drømmene mine."
Det trenger man ikke tenke på når man adopterer.
Når man adopterer, går man på menneske-omplasseringen.
Man ser seg rundt. Alle barna kommer frem i burene sine.
"Velg meg!"
"Vær så snill."
Og man sier: "Ikke vær så klengete!
Jeg kommer til dere."
Og så ser du den sjenerte ungen bakerst.
Du kikker opp, han kikker opp: "Der er han!
Det er muligens min gutt."
Så går du bort, nervøs. "Hei, kompis.
Hva heter du?"
"Peter."
"Hei, Peter. Jeg heter Ari."
"Så?"
"Har du lyst til å dra hjem i dag?" "Vet ikke. Kanskje. Hva faen?"
"Jeg tror jeg liker deg.
Jeg tror du skal bli min sønn."
Han sier: "Høres bra ut."
"Ok. Liker du det?" "Jada."
"Kan du vise meg at du er fornøyd?" "Hva er det du vil?"
"Jeg vet ikke, smil eller noe."
"Jeg har ikke lyst."
"Hvorfor ikke? Det føles bra å smile. Alle liker det.
Da trener man musklene i munnen."
Og han sier: "Ok."
"Nei! Jævla hestetenner!
Bra forsøk, din jævel. Du slipper aldri ut herfra."
Faen meg gravid etter en Tinder-date.
Hun sa hun holdt på å bytte p-piller.
Så de brukte et kondom, men det sprakk.
Og de tok angrepillen dagen etterpå.
Plan B-pillen, men den funket ikke. Den gjør ikke alltid det.
Ja, når man sier det høyt, innser man
at hun absolutt...
lyver.
Det er umulig.
Den babyen burde vært død. Aldri i livet om ingen av de fire funket.
Stoppet sæden taklinger som Emmitt Smith på sitt beste?
Ingen tror det.
Og hvem får kondomer til å sprekke?
Hvis du gjør det, da gjør du det feil.
Du er ikke 17 lenger. Hvordan...? Gjør du dette:
"Faen. Sprakk en til." "Jeg vet det. Ro deg ned."
Hvorfor borer du? De har ikke olje der.
Kyss innimellom eller noe.
De skal ikke sprekke.
Da jeg var liten, sju eller åtte,
fant jeg et ubrukt kondom.
Og...
Jeg visste ikke hva det var til, jeg var sju.
Det skulle gå ti år før jeg trengte dem.
Og 15 før jeg sluttet å bruke dem.
Kondom suger. Dere jenter aner ikke hvor forjævlige de er.
Det er et kvinnelig privilegium. Dere slipper kondom. Ingen snakker om det.
Slik er det å bruke kondom, bare til info:
Et kondom føles som å få massasje med vinterjakke på.
Hvor man tenker: "Jeg skjønner hva du prøver på.
Det er ikke ubehagelig,
men litt hud-mot-hud hadde gjort dette mye bedre."
Så jeg fant et kondom. Visste ikke hva jeg skulle gjøre.
Hva skal man gjøre? Så jeg brukte det til vannballong.
Det er det barn gjør. Den ble stor også. Så stor.
Jeg testet kondomets styrke. Ballongen ristet da jeg tok på den.
Så full var den.
Den var formet slik.
Den lå på verandaen, og molekylene slapp nesten ut.
"Hva skal jeg gjøre? Det er et mesterverk."
På det tidspunkt var det det beste jeg hadde gjort.
"Hva skal jeg gjøre?" Så så jeg kompisen min.
Så jeg tenkte: "Jeg skal pælme den jævelen.
Det var derfor denne kondom-vannballongen ble gitt meg.
Så jeg kunne dynke Aaron." Så jeg løftet den.
Han så meg ikke. Da han kom rundt hjørnet, pælmet jeg den så hardt som mulig.
Den spratt bare av ham, gikk i bakken. Spratt videre. Sprakk ikke.
Hvordan sprekker du dem med kjærlighetsstøt?
Du gjør det feil!
Det er slik du ble gravid med noen på Tinder.
Jeg vet ikke. Har du unger?
Ikke? Hopper du av i svingen?
Det er den meste effektive formen for prevensjon.
Det er ikke et kondom. Å hoppe av funker 100 prosent.
Folk tror meg ikke.
Å hoppe av i svingen funker alltid. Det har aldri slått feil på 5000 år.
Hundre prosent. Vet dere hva som ikke funker like greit?
Å så vidt hoppe av.
Det er langt mindre effektivt.
Hvis du hopper av i svingen og du ser slik ut:
Ikke besudle "hoppe av i svingen"
med deres "rakk det så vidt"-metoder.
Du må minst røre pikken i ett sekund før du kommer.
Du burde ikke trekke den ut og bare: "Sånn."
Du må gjøre noe med den.
Gravid etter en Tinder-date.
Hvordan forklarer du det?
Hvordan skal hun forklare det til ungen?
Når han sier: "Mamma, hvor kommer jeg fra?"
Hva skal hun si?
Hun sier: "Ok, Tinderthy...
en dag lastet mamma ned en app.
Og så brukte jeg hele dagen på å si:
'Nei, nei, nei. Bra nok.'
Og slik ble du til."
Jeg hadde likt unger hvis foreldrene ikke tok dem med overalt.
Det er det jeg sliter med. Jeg burde ikke kunne se dem hele tida.
De fleste foreldre takler det fint, men ikke alle.
Jeg var på Bonnaroo i år. Har dere vært der?
Ja. Det er flott, ikke sant?
En gigastor musikkfestival i Tennessee. Fire dager med telt og musikk.
Kjempegøy.
Men noen ganger kommer det foreldre som tar med ungene.
Man ser barn på tre, fire år som løper rundt der.
Og jeg har lyst til å si: "Du! Vi tar dop.
Og når jeg tar syre, skremmer ungen din meg.
Han ser inn i sjelen min, og jeg liker det ikke.
Han er en demon, og jeg skal drepe den.
Jeg skal drepe demonen for å beskytte alle andre her.
Ja, Kendrick, alt kommer til å gå fint. Fordi jeg skal drepe demonen."
Det finnes steder man ikke tar med barn. Fine restauranter.
Har du vært på fin restaurant? 80 dollar per pers.
Tar deg et finere måltid. Pynter deg i skjorte.
Prøver å få deg et ligg.
Du sjekker Yelp, velger stedet med tre dollartegn.
Du finner riktig sted. Et av de stedene
hvor de legger servietten i fanget ditt.
De stedene hvor man tenker: "Det er en slaveting.
Hvorfor gjør du det? Det er ingen grunn til det."
Jeg har aldri sett noen si:
"Jeg satt der som en idiot, med servietten på bordet i 40 minutter!"
Men det er hyggelig. Du er på date. Du godtar det. Fin atmosfære.
Du setter deg, du er fornøyd.
Og så to bord bortenfor hører du: "Nei! Jeg vil ikke!"
En jævla unge.
Det sitter en liten baby der i en av de handikapp-stolene de bruker.
Barnestol eller hva enn det heter. Jeg bryr meg ikke.
Vi bruker ikke dem. Vi er ikke handikappet.
Jeg tenker: "Hvorfor er han her? For 80 dollar per pers? Så bortkastet.
Han kan jo ikke huske det."
Dessuten er ikke smakssansen utviklet nok.
Han forstår ikke nyansene i dette kokkelerte mesterverket.
Han hadde vært mer fornøyd med, det kan jeg garantere,
med en banan jeg hadde knust med foten.
Han kunne se meg gjøre det og allikevel si:
Han ville sagt: "Baban?" "Ja, det stemmer, kompis. Baban."
Han hadde gnidd det utover ansiktet, fått litt i munnen.
Og vært jævla søt.
Barn er søte. De er det. Hvis du har barn, så.
Har du barn? Du ser sånn ut. Ikke? Hvor gammel er du?
- Tretti. - Huff, du ser mye eldre ut.
Jeg trodde du var 57. Sykt.
Det er det grå håret ditt.
Barn er noen ganger søte. Helt til de ikke er det lenger.
Har du sett dem løpe rundt og leke og kose seg og så drite i buksa?
De bare driter på seg.
Alle må late som det er normalt. Det er det ikke. Det stinker.
Jeg driter i hvor små de er, dritt lukter dritt uansett.
Problemet er at når de driter på seg, så føler de ikke alvoret.
De kjenner det ikke. De bare:
Det er liksom... Sant? Det kommer snart ut av buksa!
Ikke misforstå meg. Jeg driter i buksa. Jeg drikker, så selvsagt skjer det.
Men det er én gang hvert andre år.
Og når det skjer, så går det opp for meg.
Jeg fortsetter ikke bare. Jeg sier:
"Jeg tror jeg glemte å slå av ovnen. Jeg må gå og sjekke.
Beklager, altså. Ikke meningen å avlyse."
Jeg dreit i buksa i år, faktisk.
Ja. Når jeg sier hvert andre år mener jeg det går aldri mer enn to.
Det er ikke et gjennomsnitt. Det har aldri gått mer enn to år.
Ja, det var i april. Ja, klart jeg vet når det var.
Fordi jeg satt på et fly. Til Australia. Jeg dreit...
Ja, finnes det et godt tidspunkt egentlig?
Tenker du av og til: "Skulle ønske jeg kunne drite i buksa."
Ja, det var en 13 timers flytur. Vi hadde flydd seks timer,
og jeg gikk for å tisse.
Har du noen ganger tisset og så fist litt? Det er normalt.
Gjør jenter det?
Dere går glipp av noe stort.
Med jenter er det enda bedre fordi du tetter doen.
Så det høres ut som en tuba.
Du kan løfte på benet og...
Litt som Miles Davis med koppen, og tubaen.
Det blir som...
Skjønner?
Så jeg gjorde det, jeg tisset og feis.
Og så plutselig:
Men jeg tenkte: "Nei, det var bare ei boble."
Jeg ville ikke tro det. Så jeg gikk og satt meg.
Jeg hadde et vindussete.
"Unnskyld. Beklager. Reis deg. Unnskyld."
Så satte jeg meg. Og da skjønte jeg problemet.
Skvisingen skjedde. Etter at det skjer, da kan man merke det.
Jeg tenkte: "Faen. Opp igjen.
Vi er ikke ferdige. Jeg trodde jeg var ferdig, men nei.
Beklager. Reis deg." Jeg måtte løpe til doen.
Jævla landingsstripe midt i undertøyet.
Den var så bred og cirka så lang.
Det så ut som et kart over Chile.
Et topografisk kart av Chile.
Med fjellkjedene og alt.
Det trakk ikke gjennom til buksa. Men undertøyet, det kunne ikke reddes.
Jeg må kaste undertøyet i søppelkassa på flydoen.
Ja, jeg ordnet opp i det selv, som en voksen.
Jeg håndterte situasjonen.
Hvis jeg hadde flydd første klasse:
"Du, undersått! Se til helvete å fikse dette."
Men ikke på økonomi. Da må man ordne opp selv.
Vet du hvordan det er å måtte stappe undertøyet
inn i det jævla lille hullet
til søppelkassa på flydoen?
Jeg skulle til å gå ut. Så tenkte jeg:
"Vent litt." Rett før jeg dro, tok jeg litt tørkepapir.
Jeg la det oppå undertøyet i søpla, bare for å skjule det litt.
Fordi neste fyr...
Jeg vet hva jeg ville gjort, hvis jeg kastet noe
og så skittent undertøy øverst i søpla,
da hadde jeg tenkt:
"Hvem så jeg nettopp?"
Jeg hadde brukt de neste syv timene i midtgangen
bare for å prøve å huske.
Helt til jeg kunne si: "Det var deg.
Jeg vet det. Jeg vet hva du gjorde."
Ja, du må skjule det.
Hvis man dreper en unge i skogen, må man sparke blader over ham.
Fy faen, hvem blir gravid med noen på Tinder?
Hun sa det til ham.
Men planen først var å gjøre det alene.
Hun sa: "Jeg vet så vidt etternavnet hans."
Greit nok.
Men så ombestemte hun seg etter åtte måneder.
Ja, åtte måneder og en uke.
Hun sier: "Ari, han har rett til å vite det."
"Ja, for lenge siden."
Nå føler jeg han har rett til å aldri få vite det.
Så hun sa det til ham. I en park.
Dette er et direkte sitat. Hun sa han "reagerte litt rart".
Jaså? Gjorde han det?
Reagerte han litt rart?
Han tok det litt rart da han fikk vite at han skulle bli far til tirsdag?
Han tok ikke de nyhetene med ro?
Hva ville du at skulle skje? Fra fyrens synspunkt,
det er noe helt annet enn hva han forventet fra det møtet.
I forhold til hva han fikk.
Hvis ei dame ringer meg etter lang tid, tenker jeg, og alle andre menn her,
det første vi tenker er: "Hun vil ha pikk.
Det var visst bedre enn jeg trodde.
Pikken min er visst digg. Hun har nok tenkt på den helt siden sist.
Hun kan nok ikke konsentrere seg i kirka, eller på jobb, eller med venner.
Hun tenker bare på den pikken, den pikken, den pikken.
Ja, den er digg. Jeg skjønner."
Venninnene sier: "Margaret, hvor ble du av?"
"Jeg tenker på den pikken."
Til slutt orket hun ikke mer.
Hun ble svak.
Hun ga etter for hungeren.
Hun ga opp. Hun ringte.
Og vet du hva?
Det blir noe på henne.
Det hadde jeg tenkt, hvis jeg hadde blitt oppringt.
Jeg hadde vært fornøyd, sant? Og så så jeg det?
Jeg ville ha talt årstidene. Jeg hadde...
Game over.
Er det normalt nok? Kos deg med å plukke opp hjernen min.
Noen folk burde ha barn. Jeg kritiserer barn og foreldre for mye.
Noen burde få barn. Sånn vet man forskjell:
Jeg har funnet ut hvordan man vet om man bør få barn:
Se hvordan vennene dine reagerer når du sier at du skal ha barn.
Det er slik man vet om man burde eller ikke.
Skjønner? Fordi det kan slå begge veier.
Si at du er gift, på den ene siden er du gift.
Dere har vært sammen en stund. Dere har det greit økonomisk.
Dere diskuterer det, dere prøver. Dere blir gravide, sier det til folk.
"Samantha er gravid." Vennene sier:
"Fy flate så kult. Gratulerer. Det blir bra."
Det er ett alternativ.
Hvis det er deg, så vær så god. Jeg støtter det.
Andre mulighet er: Du har vært sammen med noen en stund.
Dere sier til vennene: "Hei, Margaret er gravid."
Og alle sier: "Faen.
Hva skal du gjøre?
Har du vurdert å drepe henne?
Ikke gjør det. Jeg ser på politiserier. De er altfor gode med DNA.
Ett hårstrå så har de deg. Lei inn noen hvis du må."
For de folkene, for de som blir gravide med folk de treffer på Tinder,
er ikke bare abort en rett, det er et ansvar.
Men de gjør ikke alltid det. Kompisen min Luis Gomez er en av dem.
Han er komiker i New York. Dama ble gravid.
De hadde vært sammen i to måneder. "Hva gjør du?"
Forresten, ikke spør gifte folk: "Hva skal dere gjøre?"
Ingen stiller det spørsmålet til et gift par.
Jeg sa: "Hva skal du gjøre?"
Han sa: "Jeg vet ikke, jeg har vurdert å rømme.
Men jeg har ikke penger til bensin, så vi flytter vel inn sammen."
Faen. Finnes det ingen mellomting mellom å rømme
eller å flytte inn sammen?
Virker som et gigantisk, uutforsket området i midten der.
Han sa: "Hva mener du?"
"Hvor langt på vei er hun?" "To måneder."
Jeg sa: "Da har du fortsatt kvitteringen."
"For et lite gebyr kan du returnere den."
"Hva snakker du om?" "Abort. Jeg snakker om abort."
Han valgte å beholde ungen. Forresten, her er et tips.
Hvis du råder en venn til å ta abort,
og de velger å ikke ta abort,
da kommer de ikke til å glemme at du ga dem det rådet.
Det er noe de holder fast ved.
Hver gang jeg ser Luis og ungen på grillfest,
holder han ungen, jeg kommer inn og han sier:
"Der er onkel Ari. Han synes vi burde blitt kvitt deg."
"Seriøst, slutt å si det. Det var morsomt i et år, men han er sju nå.
Han er sint på meg. Han gjør dette hver gang han ser meg:"
La meg spørre dere om noe.
Dere har jobber, sant? Eller dere har hatt det før?
Har du noen gang jobbet på autopilot? Uten å tenke?
Det er blitt rutine?
Og hvis du er i godt humør
så synger eller nynner du, eller plystrer? Å plystre på jobb, noen gjør det.
Alle gjør det en eller annen gang. Plystre på jobb.
Ja. Veldig bra. Du vet hva plystring er.
Tror dere...?
Tror dere abortleger plystrer på jobb?
Jeg tror de gjør det. Ikke hver dag, selvsagt.
Men jeg mener fredag kl. 16.30.
Da gjør de nok slik:
Alle jobber for helga
Alle må...
Er det slik man utfører abort? Jeg har aldri sett en.
Jeg har ventet i bilen, men har aldri vært med inn.
Jeg antar at man stikker hånden inn, tar fosteret og kaster det i søpla.
Hvis du bommer sparker en sykepleier det til deg.
Ikke? Det er ikke slik det foregår? Ok.
Jeg vil benytte sjansen til å takke alle kvinner her,
særlig alle mødre, for at dere ikke snudde meg ryggen.
Hver gang jeg mister støtten i publikum er det mødrene.
De sier: "Faen ta deg. Jeg håper du aldri blir far."
"Jeg vet. Jeg også. Vi er enige."
Takk, kvinner, for at dere ikke har friket.
Kvinner får dårlig rykte på seg av og til. Ikke alltid, men av og til.
"Kvinner er gale." Har du hørt den før? Jeg har, men jeg tror ikke det stemmer.
Jeg leste en artikkel på internett om hormoner.
Og det stod: Kvinner, i deres hjerner
har dere 40 prosent flere hormoner enn menn.
Førti prosent flere. Ja. Og ikke under mensen. Til vanlig.
Jeg vet ikke hva som skjer under mensen. Helvete bryter løs.
Nei, dette er snakk om 3,5 uker i måneden.
Hva enn vi menn har, vårt toppnivå, så har kvinner 40 prosent mer.
Bare faenskap som skjer der inne, som menn ikke kan forstå.
Vi er her, mens dere opplever "følelser, følelser, følelser".
Menn kaller dere gale. Hvorfor? Fordi annenhver uke
sier dere "faen ta deg" uten grunn?
Med 40 prosent mer er det gode odds.
Med så mange hormoner
burde vi våkne og se deg stå over oss, med saks i hånden,
og høre deg si: "Ikke i dag."
Før du hopper av gårde.
Så gratulerer, kvinner, med å være sjokkerende ikke-gale.
Jeg vet om menn, hvis de får mindre enn seks timer søvn,
og du sniker foran dem i køen,
så følger de etter deg til jobb og truer deg på livet.
Jeg tar heller en "faen ta deg" av og til. Det går fint.
Broren min er av den typen som tar med seg ungen overalt.
Det er så skuffende når du innser at slektninger er i stand til det.
Broren min bor i Europa nå.
Fordi han ikke visste at "skatt" gjaldt ham.
Det var det han sa.
"Må alle betale?" "Ja. Alle må betale."
Men han gjorde aldri det.
Så han skylder myndighetene 200 000 dollar.
Ja, det tok litt av.
Til slutt sa han: "Beklager. Jeg kan dra.
Jeg liker ikke å bli her når jeg skylder deg så mye,
så jeg stikker.
Du får aldri de pengene, så jeg drar."
Han bor i Europa. Det viser seg at Europa er nesten som USA.
Det finnes nesten ikke forskjell lenger. De har alt.
Små forskjeller.
Det finnes små forskjeller. Han sier du må skrive inn PornHub.uk.
Men man tilpasser seg.
Det er litt annerledes porno. "Stikk den i ræva mi."
Var det en pirat-aksent?
Hva slags aksent var det? Var det engelsk? Det var målet.
Jeg fikk det ikke til.
Jeg skulle til Danmark på en komifestival. De betalte reisen, noe som var kult.
Broren min ringte: "Vi bør treffes når du er i Europa."
"Ok. Hva har du lyst til?"
Han sjekket kalenderen. Det var under Oktoberfest.
"Lyst til å dra til Oktoberfest?" "Ja."
To jøder som sniker seg inn i Tyskland?
La oss ta natten tilbake.
Vi kan pisse på Hitlers grav.
Men så sier han: "Jeg tror ikke Hitler fikk en grav."
Da pisser jeg overalt, og treffer jeg, så treffer jeg.
Jeg gjorde det. Jeg pisset overalt.
Jeg pisset utenfor 25 ganger.
Hele tida. De stopper deg ikke.
Hvis du er jøde, stopper de deg ikke for småting som det.
Da må du gjøre noe skikkelig galt. Som å stjele en bil.
De lar småtingene gå. På grunn av det som skjedde før.
De føler vel skyld eller noe.
Hvis du ikke vet hva det var, så var det en krangel.
Vi tapte. Jeg mener, selvfølgelig tapte vi.
Men de overreagerte så...
Ok, ingen flere holocaust-vitser.
Uansett, jeg tok toget til Tyskland. Det er noe nytt.
Det var den siste, dere. Jeg lover, ingen flere.
Kom igjen. Dere kan ikke le av sånt.
Det er ukult.
Og broren min møtte meg, vi tok hans bil.
Og vi er gira: "Shaffir-gutta, vi skal på Oktoberfest."
Så gira. Og så åpner bakdøra seg.
Og man hører: "Nei! Jeg vil ikke!"
Han tok med seg fireåringen til Oktoberfest.
Jeg sa: "Kødder du?"
"Ville du ikke ha han her?"
"Ja. Du leste tonen min riktig. Det ville jeg ikke."
Så sa han det alle foreldre sier da:
"Da skulle du bare ha sagt det. Hvis ikke du ville ha han her."
"Hvorfor? Det er unødvendig.
Jeg måtte ikke si 'ikke ta med miltbrann'. Det skjønte du selv.
Jeg burde ikke trenge å si 'ikke ta med en unge på ølfestival'".
Han sa: "Hvorfor?" Han ble fornærmet, slik foreldre blir.
"Hvorfor kan han ikke være her?" "Fordi jeg har tenkt til å bli drita.
Og han tåler sikkert ingenting.
Slik jeg ser det kommer han til å spy først hver kveld.
Se, han spydde nå, helt uten grunn.
Så hvor gøy blir det?"
Han prøvde å overtale meg. "Ari, da, han er smart for alderen."
Ok, men han er utrolig dum for min alder.
Og jeg er ikke i hans barnehage, han er på min ølfestival.
For meg er han analfabet. Det er ikke smart.
Du kan ikke få meg til å tro at en analfabet er smart.
Gravid med noen fra Tinder. Er det noen som ikke vet hva Tinder er?
Dere vet det? Eller vil ingen innrømme det?
Bestemoren min, hun spurte:
"Hva er en Tinder?" Jeg sa: Det er ikke en 'en'."
Hvordan forklarer man Tinder til en 94-åring?
Hun sa: "Jeg vet ingenting."
Så jeg sa. "Ok..."
"Det var en gang en mann som het Steve Jobs.
Og han tok kraften til datamaskiner og la den i alles hender.
Til enhver tid hadde vi absolutt all informasjon for hånden.
Det var en fantastisk epoke i utviklingen. Helt ærlig.
Og innen syv år brukte vi det til å pule.
Ja. Homser fant ut av det på to år.
De lå foran oss andre.
"Alle homo forskere, glem jobben. Finn heller ut av dette.
Vi trenger ikke å dele informasjon. Vi vil pule!"
Og så ble vennen min gravid via en slik.
Foreldre plager meg. Noen ganger er videoene problemet.
iPhone 6 og nå 7.
Får alle til å tro at de kan filme. De kan ikke det.
De har rævva videoer. Ikke oppløsningen. Den er flott.
Det er innholdet som suger.
De tror alt de tar opp er verdt å vise folk.
Men du ble gitt en sletteknapp. Bruk den.
Hver gang søsknene mine, eller vennene mine, viser meg videoer:
"Se på ungen min", så føler jeg meg som Dexter.
At jeg må late som jeg føler
det en normal person ville følt i den situasjonen.
Jeg sier alltid: "Søt? Hvordan gjør man dette?"
Det er så teit. "Se, han kan gå."
"Ja, men det kan alle. Det er ikke..."
Jeg kan gå på YouTube nå og se en filmsnutt av en femåring
som slår en golfball 200 meter.
Du viser meg gåing? Dra til helvete.
Ungen din er lite imponerende."
"Se, han sa 'Dada'."
"Det er ikke slik man uttaler det ordet.
Gratulerer. Du filmet en tabbe. Han blir nok veldig flau."
De er bare irriterende.
Har dere sett dette? Hvem her har barn?
Noen få. Hvor gammel er ditt barn?
- Fem. - Fem år. En.
- Du ga deg etter en? - Ja.
Ok, bra for deg.
Du jager ikke etter det uoppnåelige.
"Kanskje den åttende ungen blir bra."
Gjør ungen din dette når de leker? De sitter på bakken, koser seg.
Så faller de. "Ingen stor sak." De reiser seg og leker videre.
Men hvis noen ser på, skjer dette: "Å, så du det?
Da blir det ille for deg nå.
Men jeg vil at du skal vite, du har skyld i dette."
Så gråter de. Men ikke egentlig, fordi de slo seg ikke.
Så de etterligner det, slik som de husker at gråting høres ut.
Fra hukommelsen. De er ikke flinke. De er ikke skuespillere.
De vet ikke hvordan. De faller og...
"Kompis, det der er ikke gråting."
De er ikke lei seg engang. De vet bare at det er mulig. Så de prøver.
De er som feministbloggere.
Ingen føler mindre lykke enn en feministblogger.
"Faen ta deg. Jeg hater deg. Du suger."
"Hvorfor er du så sint? Det er fint vær ute."
"Ikke fortell meg hva jeg føler!"
Foreldre våkner ikke likt som andre.
Jeg tror jeg hadde taklet det bedre hvis foreldre var ærlige
om foreldrerollen.
Mange sier: "Det er en vakker velsignelse, hele dagen, hver dag.
Det er en vakker velsignelse, alltid."
Jeg tenker: "Alltid?"
Hvorfor rykker det i posene under øynene da?
De henger så lavt og det rykker i dem. Som om de skal til å sprenge."
Min venn Avi har to barn på fire og sju.
Slik våkner han om morgenen. Han og alle foreldre:
Ok? På søndag, alarmklokka ringer. Han sover i fred og ro, sant?
Klokka ringer. Med en gang det skjer:
"Opp og stå! Puss tennene! Klær. Mat.
Gå. Kom igjen. Nå!
Skynd deg!"
Det er jo rene Afghanistan, og det regner bomber hver dag.
Du sover med skoene på.
Hvordan kan man leve slik?
Ikke oss single. Vi våkner ikke sånn i det hele tatt.
Uten barn? Slik våkner jeg på søndager.
For det første, uten klokke. Bare når det skjer.
Når enn gudene avgjør at det passer.
Ja. Du sover fredelig, sant? Etter en stund skjer dette...
Husker dere det, foreldre? Når dere kunne sove videre?
Husker dere de dagene?
Det to timers blunket?
Når du så på klokka: "09.30. Ok... 11.15, hvordan skjedde dette?"
Har jeg reist i tiden? Hva skjedde?
Jeg tror ikke jeg kan... 12.45? Hva skjer?
Kan jeg ta en...? Kl. 14.00, sånn ja.
Husker dere hvordan det var å sove så mye at man ikke orker mer?
Når man ligger der... Man prøver.
Men man ligger der med lukkede øyne i tre kvarter.
Til slutt sier man: "Niks.
Jeg gjør alt jeg kan for å få dette til, med det går ikke, så jeg kan vel stå opp.
Sola går jo ned.
Jeg burde nok få litt vitamin D før jeg begår selvmord."
Foreldre har rett i en ting de sier: "Men blir du ikke ensom?
Ensom uten barn?" Og jeg sier: "Jo da.
En dyp, dyp ensomhet som du aldri kommer til å oppleve.
Et jævla vidstrakt tomrom som varer i årtusener.
Det er superensomt.
Men så ringer jeg vennene mine og blir mindre ensom. Det hjelper."
Men det er noe bra ved å ha søte ting rundt seg.
Det fyller et tomrom som vennene dine ikke kan.
Jeg har nieser og nevøer.
Når jeg er med dem fylles det tomrommet.
Det er gøy å leke med dem og lære dem ting.
Men jeg bor ikke i samme by som dem. Så hva kan jeg gjøre?
Jeg går og leker med tilfeldige unger...
Foreldrene liker det ikke.
De sier alltid: "Hold deg unna!"
"Jeg er ikke barnemishandler."
Men hvis du nevner "mishandling" så er det alt de hører.
Så hva kan man gjøre? Hvordan fyller single det tomrommet?
Hunder.
Det er slik vi gjør det. Single over 30 blir sære rundt hunder.
Jeg elsker hunder.
Jeg kan sleike en hund i kjeften. Jeg gir faen.
Vi kan kline. Hvis han oppfører seg, kan vi det.
Jeg går bort og sier: "Er du flink bisk?
Du er flink bisk."
Eierne synes jeg er rar.
"Er du ikke redd for å få en sykdom?" "Jo, depresjon."
Ikke ta dette fra meg.
Så Nicole fikk babyen.
Ja, Tinder-dama.
Hun kalte ham ikke Tinderthy som jeg foreslo.
Jeg foreslo Tinderthy til en gutt og Con-swipe-a til en jente.
For å få litt ekstra kultur i navnet.
Jævla søppel.
Hun fikk babyen. Hun sa livet ikke kom til å endre seg.
Hun bodde i Brooklyn, New York.
Nå bor hun i Arkansas.
Hvilken by i Arkansas, spurte du?
Fordi det finnes kule byer der? Nei. Ingen spurte.
Det finnes ingen kule byer i Arkansas.
Har dere kjent noen som absolutt burde tatt abort?
Dere ser på dem og tenker: "Du er grunnen til at dette er lovlig."
Akkurat du er den eneste grunnen til at folk får lov til dette.
Men de tar ikke alltid abort.
Hvilken grunn er det de alltid gir?
Når hele verden vet at du burde ta abort.
"Jeg vet jeg burde ta abort, men jeg kan ikke fordi..."
- Jesus. - Jesus. Ja, Gud.
Det er alltid Jesus.
Det er alltid det samme. "Jeg kan ikke ta abort. Religion."
Det var det Nicole sa.
"Men hvor var religionen din da du pulte bak nattklubben?"
Jeg skjønner ikke. Var Jesus der?
Klasket Jesus bort kondomet?
Sa han: "Nei, det er en styggedom. Du kan ikke. Styggedom!
Enten puler du uten, ellers lar du være.
Det er Herrens ord."
Det funker ikke, forresten. Bare så du vet det, logisk sett.
Religion funker ikke som grunn.
Du trenger ikke ta abort. Men du kan ikke oppgi religion som grunn.
Det funker ikke. Jeg har studert religion lenge.
Ja. Jeg pleide å være... En av dem.
Ja. Og en på den siden.
Ja, så jeg vet mye om det.
Her er saken.
Det finnes bare én vei rett til himmelen.
Særlig i kristendommen. Det finnes bare én måte.
Uten skjærsild, uten helvete, rett til himmelen.
Det skjer kun hvis du dør uten synd.
Og du kan kun dø uten synd
hvis du blir abortert før du blir født.
Så...
hvis du elsker Jesus, og du elsker babyen din...
bør du sende ham til himmelen.
Jeg prøver bare å spre evangeliet, dere. Det var målet mitt.
Tusen takk, alle sammen. Nå er jeg ferdig.
Dere har vært et kjempebra publikum.
Dere er rå.
Tekst: Lise McKay